Mr. Benedict og Nummer to er savnet.
-Han bortførte oss. -Han vil ha meg her.
Han induserer lykke. Det er farlig.
Sebastian?
Blunk om du hører oss.
Kan jeg bare få mer tid med ham,
tror jeg jeg kan få ham til å høre på meg.
Vi må komme oss ut og varsle myndighetene.
Det føles som nedstigning?
Vi har et lite deflasjonsproblem.
Vi er blindpassasjerer. Må finne neste spor!
Det forteller oss hvor vi drar fra Lisboa.
"Se opp mot stjernene. Bruk vinge til solen."
-Et stjernebilde. -Det er Apollos fugl.
Togstasjonen i Lisboa er Sankt Apollo.
Jeg burde visst at de ikke var vannpolospillere.
De er forkledd og jobber for Curtain.
Fire barn på reise i et fremmed land.
De er mine eneste sanne motstandere.
Behandle dem uten nåde.
Curtains grå mann.
-Inn med dere! -Kjør!
Bil 15.
På vei til Sankt Apollo med fire illeluktende amerikanske barn.
Du vet at jeg snakker portugisisk?
Nei, du snakker veldig dårlig portugisisk.
Han har rett. Aksenten fornærmer nasjonen.
Hør på jenta.
Ingen tegn til Curtains grå mann. Jeg skjønner ikke.
Trodde han sendte vannpololaget etter oss.
Hvorfor sender en mann et sportslag etter dere?
Det er Curtain.
Han har nok sendt flere lag etter oss.
Nettopp. Han bortfører Mr. Benedict og Nummer to, og er nå etter oss.
Curtain har planlagt dette helt siden vi ødela Hviskeren.
-Hevn smaker best servert kald. -Enig.
-Hva om vi lar de grå ta oss? -Hva?
Har du blitt gal?
De tar oss nok med tilbake
dit Mr. Benedict og Nummer to holdes.
De samme grå som prøvde å hjernesveipe meg?
Hun har et godt poeng.
Vi må bare være mer forsiktige.
Men hvis vi holder sammen, tror jeg virkelig at vi kan lure alle.
Diskuterbart.
Det er uhøflig å lytte.
Unnskyld meg, jeg snakker ikke engelsk.
DROSJE
-Kom igjen. -Hei.
Hei, 932 escudos.
Akkurat.
Turen tok bare 10 minutter. Det kan ikke koste så mye.
Moren min kalibrerte dette taksameteret.
Hun er gammel og svak, men insisterer på å gjøre arbeidet.
Nøyaktigheten er hennes største stolthet.
"Ned til centimeteren", sier hun.
Men kanskje hun bare er en simpel kjeltring? En løgner.
-Min mor. -Nei.
-Taksameteret stemmer nok. -Bra.
932 escudos og vær kjapp.
Smørbrødbutikken går tom for bifanas før klokken fire.
Vi har bare 98 escudos.
98 escudos.
Politi!
DEN MYSTISKE BENEDICTKLUBBEN
BASERT PÅ BOKEN
AV T. L. STUINGART
Vent, du trenger ikke snakke med politiet.
Vi kan betale deg i ikke-likvide aktiva.
Det går bra, betjent.
Vil du ha en smidd C-klampe?
Dette er ekstremt dyr, håndlaget...
-Jeg klamper ikke. -Greit.
Hva med denne unike vinkelmåleren,
-laget i Nederland? -Nei.
-Negleklipper? -Nei.
Skinnhullemaskin?
Mitt tysk-produserte kikkert med modifisert optikk.
Nei, den kan jeg faktisk ikke gi.
Jeg tar hele bøtta.
Det er ikke mulig.
Jeg kan kanskje gi to-tre ting.
-Bøtte eller politi? -Men...
-Vent. -Politi!
-Vær så snill. -Nok!
Her. Den er verdt mye mer enn taksten.
Avtale. Nå kom dere vekk.
Husk dette ansiktet. Du vil se det igjen.
-Ser dere noen grå? -Forhåpentligvis mistet vi dem.
Kom igjen.
Takk for at du ga fra deg kjedet.
-Jeg var virkelig... -Ikke fornedre det.
PORTUGAL POST
Offentlig melding. Miss Grizzi Laura...
Basert på nøkkelens størrelse og kutt,
er det nok til et offentlig stasjonsskap.
Sherlock Holmes her.
Vi sendes til en togstasjon. Med nøkkel. Selvsagt er det et skap.
Kate ville klart den.
Hva? Jeg står her og passer mine egne saker.
Jeg vet ikke. Jeg er sulten.
Ok. Vi finner skapet og får oss litt mat.
Constance, hva er i veien?
-Vi må skynde oss. -Hva snakker du om?
-Ser du noe? -Vi må finne Mr. Benedict.
Noe er veldig galt.
Nathaniel, det var genialt. Genialt!
-Du likte sendingen. -Veldig.
Og det låser opp noe. Har aldri følt meg bedre.
Du er en visjonær.
Jøss.
Jeg lyver om jeg sier jeg aldri har hørt det før.
Alle vitenskapsmedaljene, magasinforsidene,
æresdoktorgrader, genistipend, ære.
Det er mye prestisje.
Pengehyllester, men de betyr ingenting.
De er støv i vinden.
Dine ord.
Det betyr noe.
Jeg er stolt av deg.
Og nesten merkelig glad.
Ja. Glad.
Jeg visste at hvis du ga det en sjanse, ville du se verdien.
-Vi er ikke ment å leve i opposisjon. -Nei.
Sammen kan vi gjøre enda mer fantastiske ting.
To deler bedre enn hele.
Vulkandemonstrasjonen på barnehjemmet,
-husker du den? -Kvikksølv-tiocyanat.
Den brennende reaksjonen var din visjon.
Men virket ikke før du løste hovedkanalens utforming.
Den utrolige skyen av røyk og aske!
Jeg hostet opp svart grus i en uke etterpå.
En enorm mengde.
Som vi pleide å si: ingen pris for høy..."
"for oppdagelse."
Godt å være tilbake hos deg, Nathaniel.
Det er det.
Men det er noe som plager meg.
Ja, det er medarbeideren din. Nummer to.
Du hører på henne
og hun virker ikke spesielt lykkelig.
Tror du hun kan overtales om våre edle intensjoner?
Slik jeg føler meg nå, virker alt mulig.
Fantastisk.
ENZOS PAIER OG KAKER
POST, POLITI, SYKEHUS
-Milligan. Bagasjen vår er borte. -Det vet du ikke.
Jeg vil bare finne Kates lykkeanorakk.
Det er bedre vi bruker tiden på transport til Lisboa.
Jeg overbeskytter.
Jakker kan kjøpes. Akkurat nå trenger vi en bil.
Hvor langt bak barna er vi?
Ikke spør. Noe som fører meg til et ømfintlig punkt.
-Ms. Perumal. -Ja. Hva?
-Hvor er hun? -Jeg vet ikke.
Men det jeg vet at fart er vår prioritet.
Jeg har stor respekt for pedagoger,
men hennes ferdigheter er kanskje ikke det vi trenger nå.
Jeg vet ikke. Hun ga meg noen kloke råd på luftskipet.
Om redningstjenesten?
Det er dette vi gjør.
Vi kan håndverket. Vi beveger oss raskere uten henne.
Og viktigst av alt:
vi vil ikke sette henne i en farlig situasjon
der hun ikke er forberedt på å...
Hva synes dere?
Lånte det fra gården der borte.
-Du stjal den. -Jeg etterlot nok kompensasjon.
Dobbelt kjøretøyverdien, pluss litt ekstra for bryet.
Og et takkekort. Møysomt skrevet.
Vakkert, om jeg så får si.
Og jeg laget et kompass.
Ganske enkelt å magnetisere en synål.
Legg den i syltetøykrukken, og voilà!
Jeg fant raskeste vei til Lisboa.
Det er 145 km sørover, som er den veien.
-Jeg er imponert. -Det er ingen nøkkel.
-Har du tjuvkoblet denne? -Det er ting du ikke vet om meg.
Kom igjen.
SKAP
Oppmerksomhet, offentlig melding...
UKEPASS UBEGRENSET BRUK
Fire pass med ubegrenset togreiser i Europa.
Han vil vi skal dra hvor som helst?
"Godt jobba, mine venner. Dere er på rett spor.
Gå nå om bord på riktig tog." Undertegnet, Mr. Benedict.
"Som en racerbil eller et tog, en kjørte bakover men forble den samme.
Constance har gaven, så ingen grunn til å låne eller rane.
Bare øyet vil gjøre jobben."
"Ser nærmere på det. Det må etterforskes videre.
Gjennom vennskap ser foreningen sin neste destinasjon."
Rim er et plaster for middelmådige.
-Som Poe? Frost? Dickinson? -Middelmådige.
Det står at Constance har gaven.
Jeg har mange gaver.
Kanskje Mr. Benedict mener Constances synske talent.
Akkurat. "Bare øyet" kan bety at Constance bruker sitt tredje øyet.
Det kaltes spåkonene på sirkuset sine overnaturlige evner.
-Jeg vet ikke. -Tror vi at Mr. Benedict
vi at vi skal stole på noe så uvitenskapelig som noen intuitive evner?
Mr. Benedict har bodd med Constance en stund,
-så kanskje han vet hvor... -Jeg vet hva gaven er.
Gratulerer med dagen
-Ønsk deg noe. -Jeg vil være uten meningsløse ordrer.
Her.
-Bra. -Vil alle ha et stykke?
Ja takk.
Sjokolade.
Hvorfor ikke bruke denne i stedet?
Vi er i Europa på bursdagen din, så...
Det blir vanskelig å overgå dette, men jeg liker en utfordring.
-Skal vi? -Selvsagt.
Constance, den dagen du ble født,
er du noen gang nysgjerrig på å høre mer om den dagen?
Om hvor du kom fra, om folkene og stedene
-fra da du var for ung til å huske? -Det går bra.
-Bra? -Ja.
Jeg har en seng, bøker, mat, folk, en tilstrekkelig sjakkpartner.
Dette er hjemmet mitt. Det går bra.
Et fornuftig poeng.
Men hvis du noen gang er nysgjerrig, kan jeg hjelpe, ok?
Jeg glemte det nesten. Jeg har en bursdagsgave til deg.
Vær så god.
Denne er litt stygg.
Vel, kanskje du liker den etter hvert.
Du ikke at medaljongen var fra Mr. Benedict.
Burde ikke ha gitt den fra deg.
Vi kunne løst situasjonen annerledes.
Du ofret det. For bøtten min.
Kate går i oppløsning uten bøtta.
Jeg vil ikke plukke opp bitene.
Du og Sticky ser etter de grå.
Reynie, du må hjelpe meg. Følg meg.
Vi får tilbake medaljongen.
Dr. Curtain trenger meg, så dette bør være viktig.
Er allerede for opptatt.
Unnskyld, men det haster.
-Urovekkende. -Hva gjør du her?
-Hvorfor fengslet dere Sebastian og... -Paula?
-Se nærmere?
-De snakker ikke. -De blunker ikke engang.
Vi fant ham slik i skogen i går.
Og Paula i morges, i frukthagen.
Vi ville ikke skremme noen, så satte dem her.
Ser ikke problemet.
De driver tydeligvis med dyp meditasjon.
-Eller... -Antyder dere at dr. Curtains
revolusjonerende system har skylden?
Vel, de var noen av de første som prøvde det.
-Metodene er dypt forankret. -Så for all del...
si det til ham.
-Ikke innenfor vårt område. -Er han i godt humør?
Nettopp. Ingen skal si det til ham.
Dr. Curtain har et oppdrag og jeg...
vi er voktere av det oppdraget.
Vi forstyrrer ikke hans viktige arbeid
og tar opp hans verdifulle hjerneplass
for noe som åpenbart er en urelatert lidelse.
Bare finn dem en lege.
Dette kan helt sikkert fikses.
-Vi er på saken. -Kun den beste.
Bra.
Hver gang. Uønsket tomat.
Han er rett der borte.
Bytt med ham. Du sa du skulle. Du lovte.
Nei. Han vil ikke... Samma det.
-Du lovte. -Han vet ikke.
-Kom igjen. -Det er urettferdig.
Hei. Var jeg akkurat på drosjen din? Fra havnen?
Jeg husker det. Det var nylig.
Jeg ville bare takke deg igjen for den elegante drosjeturen.
-"Elegant"? -Jeg verdsetter effektivitet.
Litt ingeniøraktig.
Har dere ikke et tog å rekke?
Nei. Kate, du gjør dette.
Jeg prøver å bli et bedre menneske.
-Hvem bryr seg? -Jeg er ikke stolt av oppførselen min.
Må ordne opp.
-Si det. -Gi meg et øyeblikk.
-Medaljongen. -En avtale er en avtale.
Men når en part feilrepresenterer noe til den andre parten,
blir det feil.
-Hva snakker du om? -Medaljongen er ikke verdt noe.
Den er falsk. Kun sentimental verdi.
Og hvis jeg skal være ærlig, hvilket jeg virkelig prøver å være
i livet mitt nå, ikke mye av det.
-Vi svindlet deg. -Nei, det er et triks.
-Flott. -Hvor skal du?
Min samvittighet er ren. Takk.
-Ingenting jeg kan si nå. -Stopp.
Gi meg bøtta, ellers må vi ringe politiet.
Kan ikke gjøre det.
Transaksjonen er juridisk gjort, men jeg kan bytte mot noe bedre.
Det handler kun om å gjøre det godt igjen.
Vent. Hva var den første?
-Denne? -Den du la tilbake.
Trodde du skulle lære deg å være ærlig.
Seier.
-God svindel, partner. -Vi må finne ut hvordan den brukes.
Toget vårt drar når som helst.
Du påstår at Dr. L.D. Curtain
bortførte deg og holdt deg mot din vilje?
Det gjorde han. Fra gata og på eiendommen hans.
Han holder ennå tvillingbroren sin, Mr Nicholas Benedict, mot sin vilje.
Kan du føre oss til ham?
Ja. Det kan jeg.
Bra.
For det er mange i gendarmeriet her
-som gjerne vil ta ham i hånden. -Hva?
Du virker oppriktig og oppriktig på en måte jeg sjelden treffer på,
-men påstanden din er ulogisk. -Du sverter en god mann.
En av de beste mennene.
En mann bokstavelig talt forpliktet til andres lykke.
Dere vet ikke hvem han er eller hva han er i stand til.
Han løftet oss fra asken!
Han skapte asken!
Han skapte den.
Noen han endelig tatt styringen, og alt du kan gjøre er å være negativ.
Du høres ut som en som, ærlig talt,
ville dra nytte av Dr. Curtains program.
Obligatorisk eller ei.
POLITI
LYKKEREVOLUSJONEN AV DR. L.D. CURTAIN
Vet dere hva? Dere har nok rett.
-Til vi møtes igjen. -Selvsagt.
Kom igjen, Rhonda. Svar.
Hva er problemet? Hvorfor stoppet vi?
Vi er tomme for bensin.
En landsby der fremme.
Langt fremme.
Straks tilbake.
En støvel?
Så du stjal gassen.
Jeg la igjen rikelig med kompensasjon og et arbeideraktig takkebrev.
Har noen tyggis?
"Se på det.
Det krever etterforskning.
Gjennom vennskap ser foreningen sin neste destinasjon."
-Hmm. -Hva mener du?
Jeg ser ingenting.
Så ikke se på det. Undersøk det. Som det sto.
En linse.
Det er en verden her inne.
Tyskland?
Det er Tyskland.
Ja, tog til Tyskland. Kom igjen.
Hamburg er i Tyskland.
Frankfurt, Berlin, Baden Baden, München, Mannheim.
Vi trenger mer info.
Og vi trenger det raskt. Curtains menn kommer når som helst.
DROSJE
Jeg vil ha kvittering, takk.
Hva skjer?
Hallo, og hvor har du vært?
Nyter du litt alenetid?
Jeg tar de gode nyhetene først. Jeg fant en vei ut.
Lasterampe. Paibil. Landsby.
Tjue kilometer unna, sier min indre klokke.
Min bror har paibiler? Du stjal en paibil?
Brukte en paibil.
Da så. Og den dårlige?
Det handler nok bare om perspektiv.
Da jeg gikk til gendarmene var det ingen som trodde meg.
Alle er i Curtains kult.
Jeg prøvde å ringe huset, men ingen svarte.
På vei for å finne oss, men hvordan?
Ringte familien min i Luxembourg. De svarer selvsagt ikke.
Så ringte jeg Interpol og de var frekke mot meg.
Faktum er at vi er alene,
det er opp til oss å velte Curtain.
Ja.
Er det noe smile for?
Hva er det ikke å smile for?
Jeg tenker på at alt dette kanskje er et valg.
Og vår gjeldende status.
Bortført. Status: bortført?
Nei, vår villighet til å lære av det.
Å utvide oss selv.
-Åh nei. -Hva?
Curtain gjorde det mot deg.
Hvis du mener min brors gjennombrudd,
nevrobehavioral prestasjon, så ja.
Nei.
Jeg vet hva du må tenke, jeg vet hva du tenker.
Jeg vet hva du tenker.
Men jeg kan love deg dette:
utrolig, nyvunnet glede
påvirker ikke min evne til å gjøre det rette.
Det er her vi må være. For å lære mer.
For å forstå dette. Dette!
Her.
Hva kan jeg si.
Det er ingen tegn på fysisk uro,
ikke kjemisk fremkalt, ikke katatoni som sådan.
Pupillene reagerer normalt, ingen hjerneskade,
blødning eller indre traumer.
Det ligner ingenting jeg har sett før.
Det må da være noe medisin å gi dem?
Kanskje en slags elektroterapi?
Et fint støt.
Jeg er lege. Nei.
Det er ingen vanlig årsak for denne tomheten.
Enda en?
Enda en.
"Som en racerbil eller et tog,
bakover, men forble den samme."
-Mr. Benedict er så besatt av ord. -Det er han.
Så, hva med selve ordene?
Hva de er.
-Kate, har du en penn? -Har jeg en penn?
Hver ledetråd har et par ord
som er de samme bakover som forover.
"Racerbil", "gjorde", "låne" eller rane", "øye".
"Bakover, forble den samme."
-De er palindromer. -Palindrom, Tyskland. Alle om bord.
Reisemålet vårt må være en by i Tyskland med et palindromt navn.
Og jeg vet at det bare er syv steder i Tyskland
med et palindromt navn.
Fire er for små til å ha en togstasjon.
Jeg spør ikke.
Vanlig kunnskap.
Der er den. Burggrub.
Den drar om fem minutter.
-Vi burde... -Gå nå!
Plan "rist og bak". Utfør!
-Plan hva? -Spre dere!
Damer og herrer,
Bergenliner SchnellerZug kjører nå.
-Alle stopp til Burggrub. -Vi klarte det.
Damer og herrer,
BergenLiner SchnellerZug kjører nå.
Forsterkninger.
Burde ha plantet mer frukt.
De gikk rett forbi Curtains grå som om de ikke kjente hverandre.
Jobber de ikke sammen?
-De er en tredjepart. -Leiesoldater.
Hvem jobber de for?
-Hva nå? -Vannpololaget er om bord.
La oss ikke kalle dem vannpololag.
Vanære for sporten.
Brøt seg og prøvde å bortføre oss.
Slik de bortførte Mr. Benedict og Nummer to.
Og vi er på et tog uten mulighet til å rømme.
-Dette er en klassisk drapsboks. -Jeg vil ikke ingen muligheter.
Ut med noen sekskantskruer, og hopp ut her.
Brukne ribbein, en skulder ute av ledd,
-men vi ville overleve. -Ingen hopper av et tog i fart.
Hva venter de på?
Sikkert på natten når alle sover.
La oss angripe.
-Hva feiler det deg? -De vil ikke forvente det.
Vi klarer dette, folkens.
I natt bytter vi på å være våkne.
Hvis de gjør et trekk, vil hele toget høre det.
Hva er klokka?
Klokka er 04.37.
Din tur.
-Ok. Greit. -Du har ikke sovet. Hvorfor ikke?
Det er ikke akkurat avslappende.
Jeg er forfrisket.
Konklusjon... klarer du dette?
-Ja. -Gjør du?
-Ja. -Du har ikke forberedt deg.
Nå sover jeg.
Constance?
Constance!
Hva skjer?
Constance er borte.
Tekst: Katrin Magnussen